Jag försöker, för Joys skull. Hon behöver mitt riktiga jag.
-Tillhör de här er? -Har du tagit medicinen?
Ja, jag fick tillbaka den.
Jag ser saker.
Folk som springer runt, minnen... Det är inte som det ska med mig.
I 400 år har hon varit på väg, och ni tror er kunna stoppa henne?
I morgon kväll återvänder hon.
Gå!
Tåget!
Vi ger dig ett värdigt slut, innesluten i en av våra kroppar.
Pop? Pop?
Pop, kom!
Amity återvänder i afton. Det här är vår värld nu.
Det är världen hon gav oss.
Som han gav oss.
Vi har väntat i 400 år. Nu vet vi varför.
Folk har glömt att det här landet tillhör ängeln.
Nu tar vi tillbaka det, i hans namn.
När profeten återvänder i kväll...
...tar det verkliga arbetet vid.
Till att börja med måste vi skydda vår plats-
-i den här bedagade, döende världen.
Därefter erövrar vi resten från dem som gör oss motstånd.
De tomma själarna här utanför har ett syfte:
De är hennes armé. Hans armé.
Vi kommer att strida till slutet.
Deras slut är vår början.
De följde statyn till villan, så om vi förstör den...
Väcks de ur sitt transtillstånd då?
-Ska vi verkligen göra det här? -Vi måste hämta Joy.
-Förstör den där... Vad det nu är. -Vi vet inte vad som händer då.
Vad har ni för plan, då?!
Exakt där.
Det var där jag föll ner.
Rör bara inte den röda knappen innan jag har hämtat Joy!
Vi har bara en chans. Solen går ner om mindre än en timme.
-Låt oss veta när du har henne, Anne. -Nu går vi!
För människorna där uppe.
Om de inte får ut henne i tid måste vi ändå göra det.
Etienne. Du ser...
...bättre ut än han nånsin gjorde, även före sjukdomen.
Först undrade jag varför ni valde en så sjukdomshärjad kropp.
Men jag tror mig förstå. Han visste saker.
Som han lärt sig av en avfälling.
Han som höll vår ängel inburad. Denne fängelsedirektör Lacy.
Fängelsedirektören skrev brev. Vad stod i dem?
Han skrev om ett ljud. De kallade det "Schismat".
Ängelns ljud. Och mer?
Castle Lake.
-Det är nåt med sjön. -Ja.
Den är en portal till andra här och nu, till andra dimensioner.
Vår ängel färdas mellan dem.
Nej.
-Nej. Nej. -Håll käften!
Nej. Nej. Nej. Nej.
Ge hit vapnet.
Håll den här.
De har tagit Chance.
Joy är fortfarande där inne. Ni får inte utlösa den!
Hallå?
Du måste rädda henne.
En bra mamma skulle inte ha låtit detta ske.
-Vad hade du tänkt göra med den här? -Trycka upp den i din röv.
De är under huset! Du måste få ut Joy! Få ut Joy!
Anne, kom. Anne!
Anne!
-De är i tunnlarna! -Vilka då?
Va?
Vem är i tunnlarna?
Nadia och Abdi. De har dynamit. De kommer att spränga hela stället.
-Håll käften! -Ni måste få bort Joy härifrån!
-Se till att hon kommer härifrån! -Gå ner i tunnlarna.
-Döda alla som inte tillhör oss. -Jag följer med.
-Anne? Anne! -Släpp vapnen!
Pop.
-Var är resten av laddningarna? -Berätta, annars dör han.
Abdi! Det är jag.
Vad i helvete...?
Ja, det är jag. Än så länge.
Men fanskapet rör sig i bakhuvudet. Jag har nog bara minuter på mig.
-Du tog Haldol... -Ja.
Innan jäveln sköt mig.
Sen berättade jag tillräckligt mycket för att han skulle lita på mig.
-De här bomberna... Har ni fler? -I kryptan och under statyn.
Bra. Gå upp och utlös dem.
-Vad ska du göra? -Jag går upp.
Har ni en walkie-talkie?
När jag väl är uppe utlöser ni de två första.
Jag ser till att Chance lämnar huset. Därefter utlöser ni den här jäveln.
Men vi måste skynda oss. Han är på väg!
-Vem då? -Gå nu!
-Det är jag, Pop. -Va?
-Ta den här. -Tack.
Joy!
-Abdi, kom. -Pop, det är jag.
-Okej, utlös den. -Pop...
Du måste göra det nu, Nadia. Jag är redan död.
Varelsen i mig har snart övertaget.
Gör det!
Joy!
De är nere i hallen, vid källaren!
Nadia, gör det.
Här borta!
CASTLE ROCK STADSGRÄNS
God morgon, lilla hjärtat.
LIDA CHASTAINS ÄVENTYR
LIDAS SÖKANDE PAUL SHELDON
Får jag läsa för dig?
"Lida Chastain hade bara bott i Little Dunthorpe"-
-"under sina 16 år i livet"-
-"och nu, när hon snart skulle fylla 17, drömde hon om mer."
"Som namnet antydde var Little Dunthorpe av begränsad storlek"-
-"och erbjöd föga möjligheter."
"En dag skulle hon komma att omvärdera sin reslust"-
-"för att inte säga ångra den"-
-"men i dag, söndagen då hennes farbror Percy skulle dö"-
-"och hennes upptäcktsresa ta vid, var inte den dagen."
Bra början.
"'Ja, milady', sa mrs Rammage vars uppsyn var blek som månen."
"'De tog grabben Ian till läkaren. Han är nog död vid det här laget.'"
"'Nej, ms Rickshaw'"... ..."med tro på sina förmågor"...
..."'stå upp för dig, milady'"...
"'Oavsett vad, så tar han emot oss'"...
KANADAS GRÄNS 18 KM
VÄLKOMMEN TILL KANADA SAMTLIGA FORDON SKA REGISTRERAS
Lilla hjärtat... Behöver du nåt?
-Vill du prata om...? -Nej.
SÖKER VÅRDARE
Har du sett!
-Montreal, då? -Det är bara en timme bort.
Patienten är sängliggande så vi har huset för oss själva.
Det är som Dunthorpe.
Nästan som ett sagohus.
Ni verkar ha jobbat både här och där. Varifrån är ni ursprungligen?
Ingenstans, faktiskt. Militärbarn.
Min far, Gud bevare honom, flyttade ständigt runt.
-Blir det här bra? -Ja, tack.
Du får välja rum, hjärtat.
Ta rummet bredvid mitt.
Hormoner... Det är som att ha en främling i huset, eller hur?
"Gregory var en annan människa när han återvände från Krim."
"Det var inte bara soldatskägget och ärret på hans underarm"-
-"det var hans ögon. De såg inte längre på Lida."
"De såg inåt, mot nåt som bara han kunde se."
"Nåt som hade präglats av kriget och tiden"...
Visst är det vackert?
Det här kan nog vara rätt plats, Joy.
Skrattstället.
Nästa gång jag åker till stan kan jag köpa hårfärg.
-Så att du får tillbaka din färg. -Jag trivs så här.
Det räcker!
-I morgon, då. Jag väntar. -I morgon.
-Joy... -Ja?
Vem pratade du med?
-Va? -Du pratade med nån i telefon.
Nej, det gjorde jag inte.
-Var det...? -Va?
...nån därifrån?
Mår du bra? Är medicinen slut igen?
-Det här handlar inte om mig. -Jag pratade inte i telefon!
Vad ska jag säga?
Annie.
Smutsen går aldrig ur.
Du måste rena henne.
-Jag behöver fråga en sak. -Jag pratade inte i telefon, sa jag.
Nej. Du sa att du inte vill prata om det som hände i huset...
...men jag behöver veta, Joy.
Jag behöver veta vad de gjorde, vad han gjorde, innan vi kom dit.
-Jag vet inte. -Vad menar du?
Jag minns inte.
-Minns inte? -Nej.
-Joy. -Vad?!
Jag leder dig dit du inte vill gå
-Jag tänkte att du kanske vill ha. -Nej, det är bra.
Sen när vill du inte ha glass?
-Sen när tackar nån nej till det? -Okej.
-Tycker du om den? -Den smakar konstigt.
Har du lagt nåt i den?
-Medicin. -Vad för medicin?
-Haldol. -Vad i helvete?
Sånt fult språk! Det där är inte min Joy.
-Ger du mig medicin? Är du inte klok? -Trodde du att jag inte skulle se?
Min egen fina dotter?!
Skulle jag inte se att du är en av dem?!
-Håll tyst! -Nej, mamma!
-Jag är inte din mamma! -Sluta, mamma! Hjälp!
Du behöver nog större dos!
Kom tillbaka!
-Tror du att du kan ta min Joy?! -Vänta!
Mamma.
Mamma, förlåt.
Jag hoppas att det inte är för evigt, men jag behöver ge mig av.
Jag vet att du inte förstår. Jag hoppas att du inte ska hata mig.
Jag vill inte att du hatar mig. Men jag behöver få vara nån annan-
-för jag kan inte längre vara din lilla flicka.
Det handlar inte om Maine. Jag minns inte mycket av det.
Jag försöker snarare glömma det.
Det som hände mellan oss hände före Maine och Rita.
Jag vet kanske inte vem jag är, men med dig får jag aldrig veta.
Jag ljög om telefonen. Jag var tvungen.
Jag ville inte få dig att framstå som galen-
-men behövde prata med en advokat om att bli myndigförklarad.
Försök inte att hitta mig. Jag hittar dig en dag, det lovar jag.
När jag är redo.
Joy!
Joy.
Jag skulle aldrig göra dig illa!
Joy!
Kom tillbaka!
Snälla, kom tillbaka! Snälla!
Joy! Lilla hjärtat!
Vad hände?
Du föll ner vattnet. Du drunknade nästan.
Du räddade mig!
-En var, lilla hjärtat? -Okej.
Hördu!
Jag vill sitta längst fram!
Tänk att vi är här!
Jag har sett fram emot det så mycket.
FÖRFATTARTRÄFF HÖGLÄSNING OCH BOKSIGNERING
Så många människor!
-Får vi träffa honom? -Det hoppas jag.
Han är ju väldigt upptagen.
Tror du att jag kan få teckna hans omslag en dag?
Det är klart.
-Är jag så duktig? -Joy, du är världens bästa konstnär.
Är det här platsen upptagen?
Det är väl klart att den är!
Förlåt, lilla hjärtat.
Det är lugnt. Jag är bara glad över att få vara här med dig.
-Jag också. -Titta!
Vi måste be honom att tillägna dig en bok.
Det är klart att han gör det. Jag är ju hans största fan.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com